РЕПРЕСОВАНІ ВЧЕНІ КИЇВСЬКОГО ІНСТИТУТУ НАРОДНОЇ ОСВІТИ ТА ЇХНЯ РОЛЬ У РОЗВИТКУ УКРАЇНСЬКОЇ ПЕДАГОГІЧНОЇ НАУКИ - Назаренко, О. В. (Педагогічні науки: теорія та практика, 2022)
У статті розглянуто науково-педагогічну діяльність провідних учених Київського інституту народної освіти, які були репресовані у 30-х роках ХХ ст., після чого їхні наукові здобутки тривалий вивчалися недостатньо, серед них: В. Дога, В. Ганцов, Й. Гермайзе, О. Дорошкевич, М. Зеров, Г. Іваниця, Б. Манжос, П. Филипович, Я. Чепіга. Підкреслено, що найвагоміші дослідження проводилися у 20-х роках, коли українська педагогіка розвивалася паралельно світовим тенденціям. Науковці закладу аналізували закордонний досвід, розробляли такі важливі тоді теми, як усебічний розвиток особистості дитини в навчально-виховному процесі, вплив середовища на формування дитини, принцип індивідуалізації в навчальному процесі, трудове виховання, упровадження новітніх форм організації навчання, взаємозв’язок педагогіки з психологією. Ідеї викладачів лягли в основу подальших досліджень українських науковців. Розглянуто внесок учених у реформування системи шкільної та вищої освіти України 20-х років: участь у розробленні освітніх проєктів, розроблення навчальних програм для шкіл та закладів вищої освіти, публікації методичних матеріалів та лекції для вчителів, удосконалення організації навчального процесу педагогічного вишу. Акцентовано увагу на ролі науковців у розвитку національної освіти: підвищення національної самосвідомості молоді через організацію досліджень у галузі української мови, літератури, культури, історії; удосконалення викладання українознавчих дисциплін, видання україномовної літератури. Вагомий внесок зроблено колективом закладу в проблему створення підручників. Книги для молодшої, середньої та старшої школи, для освіти дорослих активно використовувалися у навчальних закладах і багаторазово перевидавалися впродовж 20-х років. Такі цінні для науки дослідження було припинено сталінським режимом у 30-х роках ХХ ст., спадщина репресованих учених десятиліттями майже не розглядалася. Зараз ідеї викладачів КІНО є актуальними та потребують детальнішого вивчення, оскільки українська освіта знову переживає етап реформування та національного відродження.