СОЦІАЛЬНО-АКСІОЛОГІЧНІ ЗАСАДИ ПЕДАГОГІЧНОЇ ВЗАЄМОДІЇ ТА ПАРТНЕРСТВА В ІНКЛЮЗИВНІЙ ОСВІТІ - Боряк, О. В.; Сущенко, Л. О. (Педагогічні науки: теорія та практика, 2025)
У статті визначено й науково обґрунтовано соціально-аксіологічні засади педагогічної взаємодії та партнерства в інклюзивному навчанні.Авторами акцентовано на побудові взаємовідносин зі здобувачами з проблемами розвитку на гуманній основі, де пріоритетним принципом комунікації є принцип взаємодії особистостей, що сприяє розкриттю здібностей, пізнавальних можливостей дітей на основі організації гуманістичного, діалогічного, суб’єкт-суб’єктного спілкування. Також наголошено на авторитеті педагога зі сформованою фасилітативною позицією як активного учасника процесу комплексного індивідуального супроводу дитини.Доведено, що формування інклюзивного толерантного простору – це процес, який забезпечить гармонійне співіснування та розвиток усіх учасників освітнього середовища, де кожна особистість є цінною, а різноманітність стає джерелом сили і взаємозбагачення.Авторами аргументовано: співпраця з батьками дітей з особливими освітніми потребами є надважливим аспектом ефективної реалізації інклюзивного навчання, який передбачає встановлення довірчих відносин, узгодження спільних дій і залучення батьків як рівноправних партнерів до освітньо-корекційного процесу. Концептуально-стратегічна спрямованість планомірної співпраці з батьками полягає у забезпеченні цілісного підходу до розвитку, навчання та соціалізації дитини з індивідуальними особливостями; наданні батькам підтримки у розумінні особливостей своєї дитини; у їх залучення до активної участі в освітньому процесі з метою досягнення оптимальних результатів.У дослідженні визначено, що успішна організація педагогічної взаємодії й партнерства в інклюзивній освіті може бути ефективною за реалізації таких концептуальних позицій, зокрема: побудова взаємовідносин зі здобувачами з проблемами розвитку на гуманній основі; реалізація особистісно орієнтованого підходу в інклюзивному освітньому просторі через активізацію психолого-педагогічного супроводу; посилення ролі педагога як фасилітатора й координатора взаємодії учасників корекційного розвитку; створення толерантного освітнього середовища, у якому кожен його учасник буде мати рівні можливості для навчання, розвитку та соціальної інтеграції; співпраця з батьками дітей з обмеженими можливостями здоров’я як базис в організації інклюзивного навчання.