КЛЕРІХ’Ю В РАКУРСІ ТИТРОЛОГІЇ І ПЕРЕКЛАДУ - Шама, І. М. (Мова. Література. Фольклор, 2025)
У статті надано спробу визначити ступінь обов’язковості заголовка клерих’ю та міру його впливу на канон жанру. Акцентовано на тих особливостях, які потенційно можуть бути важливими для передперекладацького аналізу оригіналу в силу того, що вони можуть створити деякі складнощі в майбутньому процесі відтворення клерих’ю українською мовою.Робиться висновок, що клерих’ю – жанр зі сталим каноном, одним із правил якого є або відсутність заголовку як такого, або так званий «нульовий персонажний заголовок», коли в назві стоїть перший рядок чотиривірша, який в класичному варіанті складається тільки з імені персонажа клерих’ю.Основна функція таких заголовків – імітувальна. Клерих’ю за своєю суттю – це псевдобіографії, а отже, будь-яка збірка чи антологія таких віршиків виглядає як біографічний словник. Включеннями є нонсенс-історії про видатних представників людства. За «іменними» назвами такі включення легко каталогізувати, тож вони й імітують словникові покажчики.Усі інші різновиди заголовків можуть призводити до розмивання меж жанру через : а) зайву алюзивність; б) введення додаткових проекцій на людей, які не є героями конкретної псевдобіографії; в) привнесення негативних конотацій (заборонено в клерих’ю). Заголовки в клерих’ю можуть породжувати жанровий зсув або навіть підміну жанру.Перекладачі не мають права (в силу вимог до адекватності цільового тексту) опускати заголовки, не відтворювати їх. Головна складність перекладу заголовків клерих’ю (якщо вони вже є присутні в оригінальній версії) полягає в тому, що є небезпека вийти за межі жанрового канону, привносячи в переклад елементи, які не властиві жанрово-стильовій домінанті вихідного тексту.