ВПЛИВ ЗАНЯТЬ ВАЖКОЮ АТЛЕТИКОЮ НА ПРОЯВ ФІЗИЧНИХ ЯКОСТЕЙ СПОРТСМЕНОК 12–14 РОКІВ НА ЕТАПІ ПОЧАТКОВОЇ ПІДГОТОВКИ - Півень, О. Б.; Слободянюк, О. В.; Бугайов, Є. В. (Фізичне виховання та спорт, 2025)
Мета статті полягала у встановленні впливу занять важкою атлетикою на прояв фізичних якостей спортсменок 12–14 років, на етапі початкової підготовки. Дослідження проводилися у Комунальному закладі «Харківський республіканський ліцей спортивного профілю» Харківської обласної ради, Комунальному закладі «Комплексна дитяча юнацька спортивна школа ХТЗ» та Комунальному закладі «Комплексна дитяча юнацька спортивна школа ім. П. Калнишевського» (м. Ромни) зі спортсменками 12–14 років у кількості 36 осіб, що займаються важкою атлетикою на етапі початкової підготовки. Усі спортсменки тренувалися за класичною програмою, розробленою для ДЮСШ. Проведене дослідження дозволило виявити особливості прояву фізичних якостей у спортсменок 12–14 років, які займаються важкою атлетикою на етапі початкової підготовки. На основі результатів педагогічного тестування було встановлено позитивну вікову динаміку фізичної підготовленості, що проявлялася у достовірному покращенні більшості показників зі збільшенням віку. Особливо значущі зміни зафіксовані у тестах, що характеризують розвиток швидкісних, силових і швидкісно-силових якостей, а саме: біг на 60 м, човниковий біг 3×10 м, вистрибування за 30 с, згинання і розгинання рук в упорі лежачи та піднімання ніг у висі. Встановлено, що найвищі результати були характерні для спортсменок 14-річного віку, а статистично достовірні розбіжності спостерігалися переважно у порівнянні з молодшою групою (12 років). Це вказує на ефективність навчально-тренувальної програми, реалізованої у закладах спортивної підготовки (ДЮСШ), яка сприяє поступовому, але стійкому розвитку основних рухових здібностей. Результати підтверджують доцільність індивідуалізації тренувального процесу відповідно до рівня фізичної підготовленості та біологічного віку спортсменок. Такий підхід дозволяє цілеспрямовано формувати фізичні якості, підвищувати ефективність засвоєння технічних елементів важкоатлетичних вправ і забезпечує належну адаптацію організму до специфічних навантажень. Загалом дослідження доповнює наявну наукову базу з питань підготовки юних спортсменок у силових видах спорту, підкреслюючи важливість ранньої комплексної оцінки фізичних якостей як основи для формування індивідуальних тренувальних програм. Перспективою подальших наукових пошуків є вивчення взаємозв’язку між розвитком рухових якостей, технічною підготовленістю та рівнем психофізіологічної адаптації спортсменок у межах багаторічного тренувального циклу.